DRENGEN MED GULD BUKSERNE
Sådan. Det bliver da godt.
Her lugter dårligt. Der lugter altid dårligt hos far.
Jeg må ned til taxaen igen. Så ... Hav det godt, min dreng.
— Dig og far skal nok få det sjovt. — Hvornår kommer du hjem?
Det kan jeg ikke lige huske. Det tager vi i telefonen. Kys kys, Mats.
Du må ikke gå, mor!
— Så smutter jeg. — Vent lidt. Hvor længe er du væk?
— Det ved jeg ikke. — Det må du da vide.
— Helt ærligt, hvornår kommer du? — Jeg ved det ikke!
Du aner ikke, hvor dårligt jeg har haft det på det sidste.
Børnepengene kommer direkte til dig fra nu af.
Det er din tur til at være forælder nu, Torkel.
Men ... Vent! Hvad siger Mats til det her?
— Fortæl ham det, så får du se. — Ved han ikke noget?
Susanne, vent!
Vi kender jo knap nok hinanden.
— Og hvis skyld er det? — Vent! Susanne!
Far! Vågn op, far! Klokken er kvart i otte!
Du skulle have vækket mig! Nu kommer jeg helt vildt for sent!
David og jeg skal hjælpe hans onkel på kirkegården hele ugen.
— Vi får 60 kr. om dagen. — Fedt.
— Jeg skal have fornyet mit kort. — Hvorfor?
Fordi det er et skolekort. Nu er det sommer, så skal jeg have tillæg.
Av!
Fandens. Okay. Fint nok.
— Hvad koster det? — Det ved jeg ikke.
Et par hundrede. Den slags plejer forældre at holde styr på.
— Har du ingen penge? — Du ved nok ...
Aviserne betaler altid for sent, når man sender en faktura.
— Jeg mangler ikke opgaver. — Jeg må gå, far.
— Skal du ikke have grød? — Jeg er allergisk over for grød.
Hey!
Hvad fanden?
Tag den lidt med ro, knægt!
Hold hunden i snor. Jeg kunne være død.
Det er din egen skyld. Du kører som en idiot!
Pas nu på busken.
Undskyld. Far havde ingen penge, så jeg måtte cykle.
— Hvad er der sket? — Jeg prøvede at bryde lydmuren.
Det ville jeg gerne have set.
Tænk, jeg skal bo hos far. Jeg holder det ikke ud. Gid der skete noget.
At vi blev bortført af rumvæsner til en anden planet, eller hvad?
Halløj, drenge! Kom så!
Værsgo.
Hop op bagi, så kører vi.
Lige linjer, lige linjer.
Bliv der. David, vend riven. Træk derfra og den vej.
Det er meget flot. Udmærket.
Ja, drenge, I har jo lidt at øve jer på her.
Pis!
— Hvem er hende pigen? — Hun hedder Livli.
Datter af en, der sidder i fængsel. Æblet falder ikke langt fra stammen.
Hun har slået en dreng i skolen så hårdt, at hele fortanden røg ud.
Bagefter smadrede hun også hans mobiltelefon, nu hun var i gang.
Så nu arbejder hun her for at betale gælden af.
En, to, tre til dig. En, to, tre til dig. Flot arbejde.
— Se der. — Åh nej.
— Mats, er det din kæreste? — Hold kæft!
— Sikke en fangst. — Idioter!
Bombe!
Nu skal du bare se.
Hvad fanden?
Store idiot!
Kør nu.
Hvad fanden? Kom an. Skide tøsedrenge!
Kom an!
— Pis! — Du må have et par andre bukser på.
Hvor skulle jeg få dem fra?
— "Til de trængende"? — Ja, du trænger. Kom nu.
Se, her kan du vælge mellem en hel masse.
— Se lige, Mats. — Hvad hvis der kommer nogen?
Vær nu ikke en tøsedreng. Prøv noget flot.
Den her er lilla og det hele. Helt ærligt.
Det her er din stil, ikke også?
— Ellers tak. — Du går glip af noget.
Hvor blev det flot. Og så tørklædet.
Så er du klar til fest. Se her, blåt, blåt.
Den her cowboyjakke.
— Tror du, jeg må tage dem her? — Prøv dem.
— Hallo! Hvad laver I? — Kom, vi smutter!
— Hej, drenge. Hvordan går det? — Skid hul i det.
— Hej. Har I fået noget nyt fantasy? — Den her.
Den er lidt mere urban, men jeg tror, du vil kunne lide den.
— Har I ikke nummer 36? — Står den der ikke?
— Der var du heldig. — Ja!
Pis! Jeg glemte pengene i cowboybukserne.
Hvorfor tog jeg de lortebukser på?
Så du skal ikke have den?
Jo, selvfølgelig skal jeg have den.
— Og jeg tager også nummer 37. — Nummer 37?
Værsgo.
Hvad har du gang i?
— Wow, hvor har du fået dem fra? — Det er bukserne.
De er fulde af penge.
Hvad fanden?
Forstår du, hvad det betyder?
Du har fået et par magiske guldbukser.
— Hvad er det? — En gps.
Indstiller I den på hinanden, kan I se, hvor den anden er.
Sejt!
Hej, Roger!
Hvad?
— Shit. — Ind under sengen.
Tag også dem her.
Skynd dig.
— Tag, hvad du vil. — Jeg kigger på dem.
— Hej. — Hej.
Nå ja. Vil I have noget? Vi kan godt dele.
— Ellers tak. — Er I ikke sultne?
— Vi kan bedre lide hjemmelavet mad. — Ja, hverdagsmad.
Medisterpølse og sådan noget.
— Men må David sove her? — Ja, selvfølgelig. Fedt.
— Der er lidt at tænke på nu. — Ja, der er meget med børn.
David?
Hvor tror du, pengene kommer fra?
Det ved jeg ikke.
— Vi gør vel ikke noget ulovligt? — Nej, selvfølgelig ikke.
Hvorfor spørger du om det?
Det ved jeg ikke. Det gør jeg bare.
Vær ikke så bekymret. Har vi nogensinde kunnet købe noget?
Fået noget gratis? Nej, lige præcis. Vi har faktisk fortjent det her.
Ja, her bliver vores sedler altså opbevaret.
Men pludselig var flere af kasserne tømt på under ti minutter.
Kan ingen være kommet ind uden at blive opdaget?
Nej, det er umuligt. Desuden bliver boksen videoovervåget døgnet rundt.
— Så det er umuligt. — Kan det være en insiderforbrydelse?
Det kan man ikke udelukke, men Swedbank har et lignende problem, —
— så det kunne være noget mere organiseret.
— Hvorfor kun tage 100—kronesedler? — Det spørger vi også om.
Hvad fanden sker der?
Undskyld. Det lader til, vi har fået en virus i computerne.
Der forsvinder flere tusind hvert minut.
Flere banker er blevet ramt af uforklarlige tab det seneste døgn.
Politiet undersøger, om det er en virus i systemerne, —
— eller om der ligger en menneskelig årsag bag svindet.
Jeg har en sag, du kan undersøge.
Du skal følge op på et tip om PTT's direktør, William Otto.
William Otto? Ingen kender brødrene Otto lige så godt som mig.
Det siges, at William Otto er indblandet i en vragplyndring.
— Hvad? — Det lyder ikke ret troværdigt.
Men ifølge tippet kom han i havn eskorteret af kystbevogtningen.
De havde fundet en taske fuld af penge og et lig.
Et lig?
Hvem er det?
Hallo? Nej, vi finder ikke en skid.
Til fem?
Vent, her er noget.
Mats Nilsson.
Drenge, nu kører jeg en tur, —
— og når jeg kommer tilbage, skal alle gravene være færdige.
— Jeg er træt af at arbejde. — Ja, det er ikke rigtig klogt.
Her står vi og river grave, når jeg har lommerne fulde af penge.
Vent ...
— Nu må du give, din skiderik. — Nej.
Kom nu.
Hallo! Er der nogen, der vil tjene 1.000 kr.?
— 1.000 kr.? — Laver han sjov?
Jeg kan mærke, at arbejde ikke rigtigt er noget for mig.
Den, der arbejder hurtigst, tjener 1.000 kr. ekstra!
Det kan I gøre bedre, dovenkroppe!
Hvad laver I?
Hvad laver du, bessefar? Du skal ikke rive der.
Vi behøver ikke arbejde resten af vores liv takket være bukserne.
Vi kan have tjenere, der gør alt.
Hvis de brokker sig, tager vi flere penge frem, så holder de kæft.
Shit!
60 kroner til dig og 60 til dig. Værsgo.
Må jeg spørge om noget? Hvor har I fået de bukser fra?
I lader til at kunne finde en masse penge i dem. Har I stjålet dem?
— Det er ikke alle, der er tyve. — Lov ikke at sige noget til nogen.
Okay, giv mig 100.000, så holder jeg mund.
— 100.000? — Det tager jo flere timer.
Mød mig bag svømmehallen klokken seks.
Sagde jeg 200.000? Jeg mente tre.
295 ... 296 ... 297 ...
... 298 ... 299 ...
... 300.000.
Har I pengene?
Wow! Hvor mange er der?
300.000, som du sagde.
Hvordan har I fået fat i så mange penge? Er det virkelig bukserne?
Det er lige meget. Du har fået dine penge, så lad os være i fred.
Det kan man kalde en iskold tøs.
Banker over hele landet har rapporteret om uforklarlige tab.
Men ifølge politiet kan man endnu ikke konstatere en sammenhæng.
Sidst noget lignende skete ...
— Der er kommet en ny indberetning. — Tal med Sundin. Det sker igen.
Nej, jeg har ikke tid nu.
— Sådan kunne man sige det ... — Undskyld, der er kaos deroppe.
Nå, hvad siger Säpo?
Vi udelukker ikke en insiderforbrydelse.
De specielle omstændigheder gør, at vi nu diskuterer, —
— om det kan dreje sig om en slags finansiel terrorisme.
— Kan et par 100.000 virkelig ... — Det er ikke beløbet i sig selv.
Forestil jer følgerne.
Hvis folk mister tilliden og hæver sparepengene.
Hele banksystemet og samfundet ville bryde sammen.
Vi skal spore alle forsvundne sedler, gennemgå alle overvågningskameraer, —
— tale med butiksansatte.
Hvis alle samarbejder, finder vi den, der står bag.
Jeg ringede tidligere angående den der vragplyndring.
Torkel Nilsson, jeg er journalist.
Har I fået identificeret liget endnu?
Okay. Jeg ringer igen. Tak.
Mats? Er du sulten?
Mats, har du lyst til pizza?
Jeg ville gå ned og købe nogle. Så kan vi måske være lidt sammen.
— Det behøver du ikke. — Jeg vil gerne være sammen med dig.
Jeg er jo din far.
Der er ikke noget bedre end at være sammen med sin eneste søn.
— Det har du aldrig gået op i før. — Selvfølgelig har jeg da det.
Du glemte altid at hente mig, når vi skulle ses.
Jeg måtte gå hen på mors arbejde. Du kom ikke engang til mine fødselsdage.
— Jo, jeg kom da med kage og gaver. — To gange.
Var det ikke flere gange?
Jeg rejste jo meget.
Men nu er vi sammen, så vi kan virkelig komme hinanden ved.
Det er din mor ...
Hun fortalte dig det ikke rigtigt, inden hun rejste.
Hvor kom den fra?
Hvad var det, du ville sige?
Jo, Susanne ...
Hun vil have, at du skal bo her hos mig nu.
— I sommer. — Nej, længere.
Hun har lejet lejligheden ud.
Jeg har adressen til et sted, hvor jeres ting er opmagasineret.
— Så vi kan hente dine. — Du lyver!
Nej. Hun sagde, det havde været svært at være alene i alle de år.
Hvordan skal jeg kunne bo hos dig? Du kan ikke engang lave aftensmad.
— Hvor skal du hen? — Jeg vil hellere dø end bo hos dig!
Vi kan vel tale sammen? Mats!
Hej. Jeg vil gerne tanke mit kort op med 100 kr.
Vent, jeg mener 500 kr.
Hej, du har ringet til Susanne. Jeg kan ikke tage telefonen, —
— men læg en besked, så ringer jeg tilbage, så hurtigt jeg kan.
Hav det godt.
— Hvordan går det? — Skrid.
— Hvad er der sket? — Det rager ikke dig.
Ja ...
Jeg er ikke ret god til at trøste, men her har du en, —
— som kan trøste.
Han hedder Batman. Jeg fandt ham i en container.
En idiot havde smidt ham ud. Han var død, hvis ikke jeg var kommet.
Han lå der og klynkede.
Sid ned.
Her er der hjerterum og husrum, og hvad fanden det hedder.
— Hvad hedder du? — Mats.
Jeg hedder Zeke. Du har ikke mere arbejde oppe på kirkegården?
Nej, I har lavet alt det, vi skulle.
Det var ærgerligt.
Jeg kunne godt bruge en tusse mere. Den var sgu faldet på et tørt sted.
— Jeg kan købe Batman af dig. — Ham sælger jeg ikke.
— Hvor meget vil du have? — Hører du ikke, hvad jeg siger?
— Jeg sælger ham ikke. — Du må få, lige hvad du vil have.
5.000?
— 5.000. — Hvor har du alle de penge fra?
— Hvad er det her for noget? — Okay, hvad så med 10.000?
Tænk på alt det, du kan købe. Øl, vin, lige hvad du vil.
Må jeg ikke holde ham igen?
Selvfølgelig må du holde ham, men jeg sælger ham ikke.
Godt, så siger vi det. Solgt for 10.000.
Nej, vent! Vent, for fanden! Jeg vil have min hund tilbage!
Fandens også! Hallo?
Hallo! Hallo?
Er du vågen?
Jeg skulle lige til at gå i seng.
Far spørger, om du kommer på besøg i weekenden.
— Det er længe siden. — Det får jeg se.
Jeg bryder mig ikke om, at du er så meget alene.
Lexi spørger også, hvorfor du aldrig tager med.
Sig det bare, som det er. At jeg hader det sted!
Jeg kan ikke holde op med at tænke på det.
Tænk, hvis han er død, og det er min skyld.
— Han er ikke død. — Hvordan ved du det?
Jeg ringede til sygehuset. De ville ikke sige noget, —
— men han var tydeligvis der og ikke i lighuset.
Tag dem bare. Jeg har ikke rørt dem.
— Hvorfor? — Fordi jeg ikke er en tyv.
— Er der flere, der ved det? — Nej, kun dig.
— Men hvor kommer de fra? — Det er bedst ikke at spørge.
Jo mindre du ved, jo bedre.
Har I ikke tænkt på, at nogen måske savner dem?
Hvordan kan de være væk?
— Vi har gennemsøgt havnen. — Hvad med drengen, Mats Nilsson?
Led de steder, hvor unge holder til, og kom ikke tilbage uden bukserne.
— Hej. — Vækkede jeg dig?
Nej, slet ikke.
— Det der lig, de fandt ... — Jeg venter stadig på svar.
En på redaktionen har fået svar, og det var Gustave Otto, —
— og han var ikke så pæn længere.
Gustave Otto? Men han flyttede jo.
Åbenbart ikke. William Otto siger, at de havde mistet kontakten, —
— og at han havde mistanke om, han havde begået selvmord til havs.
Derfor havde han ledt selv. Han dykkede ved alle vrag.
Det er lidt sært, men ingen alvorlig forbrydelse.
Hvordan fanden ser han ud?
Måske burde man aflevere bukserne til politiet.
Er du rigtig klog? Et par bukser, som aldrig løber tør for penge?
Hvad sker der, når de opdager det? De beslaglægger dig og bukserne.
Så bliver du låst inde i en kælder og skal tage penge op, til du dør.
Han har ret. Folk er egoistiske, og politiet er ingen undtagelse.
Gav vide, hvorfor bukserne kom til mig? Er der en mening med det hele?
Værsgo.
Batman!
Hej, Batman. Hvad laver du her? Hej!
Hvad fanden er det her for noget? Laver I sjov med mig?
Nej, der er en, der gerne vil sige undskyld.
Ja, det er altså mig. Undskyld.
Det er i orden. Jeg er vant til at blive sparket.
— Jeg ligger tit i vejen for folk. — Det behøver du ikke gøre nu.
Nej, værelset er dit. Vi har betalt for en uge.
En uge?
Hvor længe skulle jeg være her? Var det en uge?
Har I spist cornichoner? De smager godt.
De her smager også godt.
Og jeg, som syntes, maden på sygehuset var god.
Et dækket bord. Det har jeg ikke prøvet i årevis.
Hvordan blev du egentlig hjemløs?
Det begyndte med, at jeg blev sygemeldt.
Jeg var langturschauffør.
Jeg kørte nede i Frankrig, Italien og alle de der lande.
Jeg har været alle vegne. De blev bekymrede.
Jeg har hul i hjertet. Det har jeg haft, siden jeg blev født.
De blev bekymrede, og så blev jeg fyret.
Så skred konen. Efter det slog jeg mig på flasken.
— Havde du en kone? — Ja, en rigtig steg.
Hvor var hun skøn. Stor!
Og sikke nogle meloner. Brystvorter så store som bowlingkugler.
Der svingede man rundt. Jeg vuggede rundt som en lille badeand.
Det var skønt. Jeg fik også en datter.
Hun er på jeres alder nu. Vi har ikke set hinanden længe.
— Ses I aldrig? — Nej, sådan blev det ikke.
Hvad hedder hun?
— Tør man bruge badekarret? — Selvfølgelig, det er jo dit.
Det må jeg sige, knægt. Det vil jeg aldrig glemme i hele mit liv.
Det lover jeg. Det er ufatteligt.
rig og mægtig dyb og stor
Jeg ved, hvad vi skal bruge bukserne til.
Vi skal sende penge til mennesker, der har det svært, i hele verden.
Vi sørger for, at de får mad, kan gå i skole og få medicin.
Her. WaterAid, UNICEF. Skriv det ned.
— A World of Friends, Sverige. — Svalorna Latinamerika, Afghanistan.
— Børnecancerfonden. Det er godt. — Red en panda!
SOS—Børnebyerne, Läkarmissionen og Læger uden Grænser.
— Røde Kors. — Vent.
— Hvor meget er vi oppe på? — 914.500.
— Wow! Hvor meget skal vi give? — 50 millioner.
— 50 millioner? — Til at begynde med.
Men hvordan? Folk vil stille en masse spørgsmål.
Vi sender pengene anonymt direkte til fondene i konvolutter.
Hundrede 500—kronesedler i hvert brev. Det er 50.000 kr. hver gang.
Hvad får jeg, hvis jeg fortæller, hvor han bor?
Sæt dig ned.
— Hvordan er det lykkedes dig? — Jeg biksede noget sammen.
— Hvad synes du? — Det smager godt.
— Lige så godt som Susannes? — Hun laver faktisk ret dårlig mad.
Mats ...
Det, du sagde, med, at jeg har været en dårlig far ...
— Det sagde jeg ikke. — Nej, men det mente du. Du har ret.
Men du skal vide, at ...
... at jeg altid tænkte på dig.
Jeg havde altid et billede af dig med mig.
På alle mine opgaver, når jeg rejste rundt i verden.
Jeg viste det til en kollega og sagde: "Se, det er min søn."
— Hvor ser jeg sur ud. — Synes du det? Nej, du er fin.
Meget fin.
Du kan få et nyt, selvom du ikke har brug for det.
Fordi jeg ikke rejser længere.
Nej. Fordi du har mig.
Riksbanken meddeler, at bankerne holder lukket fra på mandag.
Årsagen er, at et større pengebeløb på uforklarlig vis —
— er forsvundet fra bankerne de sidste par dage.
Det minder om en række uopklarede hændelser sidst i 90'erne.
Det forvirrede politiet, at det drejede sig om specifikke beløb.
100—kronesedler og 500—kronesedler, mens andre værdier ikke blev rørt.
Vi fortsætter til Bruxelles ...
Far, hvis du får noget at se, som du ikke tror på.
Noget, der egentlig er helt umuligt ... Hvad gør du så?
Hvad mener du?
At du ikke skal blive helt tosset og flippe ud.
Har du fået din løn fra kirkegården?
Bankerne ... De forsvundne sedler ...
Jeg tror, at pengene på en eller anden måde havner i mine bukser.
Hvad fanden?
Jeg ved ikke, hvordan det fungerer, men ...
Men ... Du godeste!
Det er jo bukserne.
Vis mig det igen.
Jamen så er det jo sådan, det hænger sammen.
Jeg syntes, der var noget galt, uden at kunne sætte fingeren på det.
Deres firma blev et af de største i løbet af et par måneder.
Alle spurgte, hvor brødrene Otto fik pengene fra. Det var bukserne.
— Brødrene Otto? — Grundlæggerne af våbenfirmaet PTT.
Den ene er død, og den anden ...
— Ved nogen, at du har dem? — Nej, kun David og Livli.
— Livli? — Min ven.
— Okay. Har I brugt pengene? — Nej, kun lidt.
— Vi har doneret dem til nogle fonde. — Doneret? Hvor meget?
— Cirka 50 millioner. — 50 millioner?
Forstår du, hvor store beløb det her drejer sig om? Hvad?
Vi vil donere mere. Der er en grund til, jeg har fået bukserne.
Du må forstå, at det her er meget større, end du tror.
Det er jo 50 millioner kroner! Du kan komme i fængsel for det her!
Nej, det kan du måske ikke, du er jo kun et barn, men ...
Vi må være forsigtige. Ingen overilede beslutninger.
— Hvad skal jeg gøre? — Det ved jeg ikke.
Du godeste ... Det ved jeg ikke.
Hvor er drengen?
— Hvor er drengen? — Løb, Mats!
Hvad fanden? Stop!
Hvad er der sket?
Far ... De tog far.
— Hej. Kom ind. — Tak.
Bare rolig, jeg er alene hjemme. Det er jeg hver weekend.
Jeg søgte både på BDT og Otto og fandt et firma, der hedder PTT.
Phoenix Target Technology.
— Hvad er det? — En slags våbenfabrik i Värmland.
— Det må være dem. — Så giver de vel lyd fra sig.
Det er jo næppe din far, de er ude efter.
Måske skal vi gå til politiet. Vi behøver ikke nævne bukserne.
Jeg tror også, politiet kan være ude efter os.
14.37. Passer det med tidspunktet for de identificerede sedler?
14.39.
Dér, zoom ind der.
— To drenge? — Vi har billeder fra flere kameraer.
— Har vi identificeret drengene? — Nej, ikke endnu.
Men som I ved, samarbejder vi med bagmandspolitiet, —
— så vi håber, vi har dem inden mandag.
Ellers drejer bankerne nøglen om, og det vil få alvorlige følger.
Hændelserne har fået investorer til at true med at forlade landet.
Myndighederne ser meget alvorligt på udviklingen og mener, —
— at det kan påvirke tilliden til vores nabolandes økonomi og euroen.
Riksbanken holder krisemøde —
— med flere udenlandske sikkerhedstjenester og regeringen.
Da det ikke er første gang, har vi visse indikationer på, —
— at det er en slags genstand, som er havnet i de forkerte hænder.
Vi har ordre fra højeste instans til at stoppe udviklingen —
— og konfiskere genstanden.
Kaffe?
Nej?
Jeg synes, der er noget bekendt ved dig. Har vi mødt hinanden før?
Jeg er journalist. Jeg lavede en reportage om dig og din bror.
Nå ja, det kan jeg godt huske nu.
En fin, lille reportage. Jeg tror faktisk, jeg har gemt den et sted.
Jeg ved en hel del om dig, William Otto.
Du og din bror købte PTT for 500 millioner kroner.
Året inden forsvandt pengene sporløst fra forskellige bankbokse i landet.
— 500 millioner, helt præcis. — Det lyder som et sært sammentræf.
Ikke sandt?
— Hvor kommer bukserne fra? — Hvem ved.
Jeg tænkte, at du måske vidste det.
Måske kommer de fra Gud.
Det betød ikke noget for Gustave.
Han talte altid om de bukser.
Jeg tænkte, at han var skør, fordi han troede på eventyr, —
— men han tvivlede aldrig.
Han ledte efter dem i flere år, —
— og til min store forbavselse kom han hjem med dem en dag.
I begyndelsen var det intet problem. Vi delte alt.
Men senere blev han besværlig, —
— så jeg var nødt til at kontrollere ham.
Han flygtede ud på havet.
Det var dumt af ham. Han har aldrig kunnet styre en båd.
Hvis du vidste, hvor meget jeg har ledt efter de bukser.
Hvis kystbevogtningen ikke var kommet, var alt gået som planlagt.
Mine mænd ville gemme bukserne i havnen, men der var kaos.
Da de ville hente bukserne igen, så var de væk.
Indtil nu.
Hvor er drengen?
Hvor er drengen, sagde jeg!
— Hvor gemmer han sig? — Jeg ved det ikke.
Hold op!
HEMMELIGT NUMMER
— Hallo? — Mats ...
Far! Hvor er du? Hvordan har du det?
Far?
Jeg har noget, du vil have.
Kom ned på havnen kl. halv seks. Mole nummer otte.
Hvis du vil se din far igen, kontakter du ikke politiet.
Okay, gør jer klar.
— Hvad er det? — Mit hemmelige våben. Kom.
— Er det dem? — Ja, selvfølgelig er det dem.
Hvor er far? Hvorfor er far der ikke?
Sidder han ikke i bilen?
Tænk, hvis de narrer mig.
— Tør du ikke? — Jeg ved, at jeg er nødt til det.
Vent lidt.
Ja, nu er vi her.
Pis! Shit!
— De kommer herhen. — Jeg skyder.
Giv mig nogle penge. Gør nu, som jeg siger.
Brug gps'en til at spore mig.
Her er jeg! Jeg er drengen med guldbukserne!
— Hvor er far? — Han venter et sikkert sted.
— Nej, vi må gå til politiet. — Det ved du godt, vi ikke kan.
— Han skulle ikke gøre det, men mig. — Hvordan virker den gps?
Giv mig den.
De er på vej nordpå, ud af byen.
Hvad skal vi gøre?
Få fat i en bil og en, der kan køre den.
— Der er den. Jeg har ingen nøgle. — Det går nok. Bare hold udkig.
Okay, hop ind.
De kører ad E45. Stadig nordpå.
Jeg tror, de er på vej til Värmland.
Vi må nok hellere tanke.
— Har du brug for at hvile dig? — Nej, jeg har prøvet det før.
— Jeg tænkte på hjertet. — Hjertet klarer den nok lidt endnu.
Du ...
Jeg har tænkt lidt siden sidst, hvor vi snakkede, og ...
På Emma, min datter. Du spurgte, hvad hun hed. Hun hedder Emma.
Jeg ved, jeg har svigtet hende ...
Men jeg håber, hun vil indse det, når hun bliver ældre.
At hun forstår det.
Hvis det ikke er for sent.
Men det ... Det er fint nok.
Også for benzinen? Så bliver det 820 kr.
Vi har fået et tip fra en benzintank uden for Lilla Edet.
Få sat politiafspærringer op på hele den strækning.
Vi kører.
Må jeg tænde for radioen? Det gør ikke noget, vel?
De er snart ved grænsen til Norge.
Politiafspærringer i Västergötland, Bohuslän og Dalsland —
— efter et tip angående de tab, flere banker har rapporteret om.
— Godt, Zeke! — Hold fast!
Hold fast!
— Du kører som en rigtig biltyv. — Mange tak.
— Klarede du den? — De kommer tilbage!
— Hvad skal vi gøre? — Ud og gem jer! Løb!
Vi må væk herfra.
Vi går op til vejen og ser, om vi kan få et lift.
— Tør vi det? — Har du en bedre plan?
Jeg synes, vi skal blive her lidt.
En bil! Der kommer en bil!
— Nej, Mats. Pas på. — Har I brug for hjælp?
— Løb! — Det er politiet! Stop!
— Stop! — Lad være.
Vi vil bare hjælpe dig.
— Løb, Mats! — Hallo!
Her, gem dig.
De kommer.
Kom!
— De forsvandt den vej. — Okay, vi tager dem.
Led til højre.
Stop!
Herind. Bliv der.
Væk!
Dér.
— Fandens. — De kan ikke være langt væk.
Se her.
De må være smuttet ud her.
— 43—20, kom ind. — 43—20 her.
— De slap fra os. Hvad med de andre? — De fik registreringsnummeret.
Bilen tilhører en Torkel Nilsson. Vi sender adressen.
Kom!
— Hvordan går det? Du bløder jo. — Det er bare en hudafskrabning.
— Hvad gør vi nu? — Vi kan ikke gå op til vejen igen.
Selvfølgelig ikke.
Vi må følge skinnerne. De lader til at føre til det rigtige sted.
Shit! Hvor langt er der?
Cirka 20 km.
Men David lader til at være fremme.
Hvem fanden er det? Det er ikke den rigtige dreng.
— Hvad mener du? — Bukserne. Det er ikke dem!
Hvor er han?
Hvem?
Adressen, der tilhører Torkel Nilsson, er sikret.
Okay, vi går ind.
Hallo. Kom og se.
Okay, nu tager vi ham.
Min mor og lillesøster kommer snart hjem.
De kommer altid på samme tid, når de har besøgt far.
— Hvorfor tager du ikke med? — Det gjorde jeg i starten.
Men jeg kan ikke holde det ud længere. At se far i det grimme tøj.
Far havde altid pænt tøj på før.
— Vil du fortælle, hvad der skete? — Det var ikke bare min far.
De var flere, og de andre tjente meget mere på det.
Men far måtte tage hele straffen.
Bagefter sagde han, det var for vores skyld, for at vi kunne få det bedre.
Men vi havde jo allerede alt, hvad vi havde brug for.
Jeg forstår ikke, hvordan han kunne gøre det mod mig, mor og Lexi.
Folk vil gøre hvad som helst for penge.
Lov mig, vi aldrig bliver sådan.
Kom!
Nej!
Så så.
Benzin.
Okay, vi er fremme.
Det kommer aldrig til at fungere, Mats. Ved du ikke det?
Jo, det kommer til at fungere. Stol på mig.
Det eftersøgte køretøj er identificeret igen på hovedvej 61.
Modtaget. Vi kommer.
Jeg er Mats Nilsson.
Drengen med guldbukserne. Sig til William Otto, at jeg er her nu.
— Hvordan fandt du herhen? — Jeg fulgte gps'en.
Du er klogere, end du ser ud til. Hvor er bukserne?
Hun brænder dem, hvis du ikke gør, som jeg siger.
Slip min far og David fri. I får ti sekunder.
En, to, tre, —
— fire, fem, —
— seks, syv, —
— otte, ni ...
— Okay, Mats! — Ti.
Du vinder. Hent dem.
— Bukserne først. — Glem det. Slip far og David fri nu.
— Bagefter får du bukserne. — Så må I bytte plads.
De må gå, og du kommer herhen og giver mig bukserne.
Nej, vent. Giver du mig dit ord på, at du lader Mats gå bagefter?
Selvfølgelig. Jeg holder altid mit ord.
Kom frem.
Skynd jer op til den store vej. Jeg løber efter jer bagefter.
Stol på mig, far! Gør nu, som jeg siger!
Jeg ville hellere brænde dem end give dig dem, men jeg holder også mit ord.
Men det gør jeg ikke. Lås drengen inde og få fat i de andre.
— Hold op! Slip mig! — Hold kæft!
Hop ind!
Efter dem!
Hop ind! Skynd jer!
— Jeg har dem! — Godt, Mats!
Sæt farten op!
Hurtigere, Zeke!
De er lige bag os!
Ned på gulvet! Ned!
Kør, Zeke!
Ud!
— Skynd jer! — Zeke? Zeke!
— Zeke! — Løb, Mats!
— Nej! Zeke! — Du skal!
Løb nu! Løb!
Kom nu!
— Torkel! — Jeg kan ikke.
— Jeg tager hende. — Hjælp hende.
Bliv her.
— Stop! Jeg slipper dem! — Nej!
Vent.
Tænk dig om.
Nej!
Her, tag bukserne!
Du tør ikke skyde, din lille, feje lort.
Nej ...
Nej, Mats. Du må ikke gøre det!
Det er politiet! Læg jer ned! Ned på jorden!
Ned! Ned!
Op med hænderne! Læg jer ned!
Det er politiet! Læg våbnet!
Læg pistolen, Mats. Tag det roligt.
Læg pistolen. Hører du mig?
Giv mig bukserne.
Giv mig dem.
Bare gør, som jeg siger, så skal det hele nok gå.
Jeg sørger for, de ikke havner i de forkerte hænder.
Mange vil have fat i bukserne. Jeg er fra politiet. Du kan stole på mig.
Nej!
Så så.
Jeg er hos dig. Jeg er her nu.
Hvordan føles det her?
— 32—11, kom ind. — 32—11 her.
Vi har en alvorligt såret mand her. Det er uvist, om han klarer den.
Vi er samlet her i dag for at tage afsked med Erik Zeke Zetterkvist —
— og overgive ham i Guds hænder. Vi kommer her med sorg og savn.
Men også med taknemmelighed over, hvem Zeke har været i vores liv.
Zeke havde et svagt hjerte, men det bankede stærkt for dem, han holdt af.
Det bankede især stærkt for hans datter Emma, —
— som han desværre mistede kontakten med i de sidste år.
Vi har vores egne minder om Zeke. Hvem han var, og hvad han betød.
Nu er vi her for at tage afsked. Vi kan efterlade det, vi vil efterlade.
Eller tage det med, vi vil tage med. Sådan lever Zeke videre hos jer alle.
Vil I vente et øjeblik?
Her. Han hedder Batman.
Jeg tror, at Zeke gerne ville have, at du tog dig af ham.
Han er ret god til at trøste.
Ham Mats Nilsson, hvad gør vi med ham?
FORTROLIGT DRENGEN MED GULDBUKSERNE
Den svenske økonomi er i bedring.
Riksbanken meddeler, at man lader renten blive på 1 %.
Anonyme donationer har overrasket velgørenhedsorganisationer —
— i Sverige og udlandet på det sidste.
Store pengebeløb er blevet sendt i konvolutter til hele verden.
Der meldes nu om hjælp til udsatte områder i form af mad og medicin.
Man bygger også skoler og starter vandprojekter efter initiativet, —
— som har gjort, at flere svenskere nu vil donere penge.
Ifølge hjælpeorganisationerne har interessen aldrig været større.
GAVMILDHEDEN BREDER SIG FOLK DONERER MERE
Oversættelse: Louise Munk Alminde Scandinavian Text Service 2014